Tekstityksen versionumero: 1.3 Päiväys: 30.05.2009
Suomennos: jazzzombie, Snagglepuss, didona, Newton, myttyli, Repekki, Skibe ja CokeHero
Oikoluku: Haunted
Berliini, Saksa
Et herättänyt minua.
- Nukuit vielä. - Jätit minut nukkumaan, koska et kestä syödä aamiaista kanssani.
Keitin sinulle munan. En olisi tehnyt sitä, jos en haluaisi nähdä sinua.
- Teetä vai kahvia? - Jääkö yksikään nainen -
tarpeeksi pitkäksi ajaksi selvittääkseen, mitä ihmettä pääsi sisällä liikkuu?
Mitä teet tänä iltana?
- Tapaan tyttäreni. - Tyttäresikö?
- Olet vaiennut hänestä. - Niinkö?
Hän on ollut vuoden ulkomailla.
Halusitko teetä?
Lähden nyt.
Pidä hauskaa tyttäresi kanssa.
Liput, kiitos.
Neustadt, Länsi-Saksa, 1958
Sinä siellä!
Varo jalkojasi.
Hei, poika.
Ylös.
Kaikki on kunnossa.
Missä asut?
Se on tässä lähellä. Pärjään nyt itsekin. Kiitos.
Hyvästi.
Pidä huolta itsestäsi.
Olen huolissani hänestä.
- Hän näyttää huonolta. - Poika sanoi, ettei tarvitse lääkäriä.
- Tarvitsee hän. - En tarvitse lääkäriä.
- Hyvä. - Peter!
Emme kiistele tästä enää.
Kuinka vanha olitkaan?
- Michael on viisitoista. - Hänellä on tulirokko.
Hänen täytyy viettää vuoteenomana vähintään muutama kuukausi.
Eristettyinä muista.
Emily, pysy kauempana. Se voi tarttua.
Emily?
Kuinka voit?
Paremmin.
Minun piti kertoa sinulle, -
että sinä päivänä, kun sairastuin, nainen auttoi minua.
- Auttoi sinua? - Niin. Saattoi minut kotiin.
Onko sinulla hänen osoitettaan?
Niin?
Toin nämä kukat kiittääkseni teitä.
Laita ne tuonne tiskialtaaseen.
Olisin tullut aiemmin, mutta olen ollut vuoteenomana kolme kuukautta.
- Voitko paremmin nyt? - Kyllä, kiitos.
- Oletko aina ollut heikko? - En ollut ennen ollut sairaana.
Se on todella tylsää. Ei mitään tekemistä.
En jaksanut edes lukea.
Kiitos vielä kerran.
Odota.
Kävelen kanssasi. Minun täytyy mennä töihin.
Odota käytävässä, kun vaihdan vaatteeni.
Alakerrassa on vielä kaksi sankoa. Täytä ne ja tuo ylös.
Näytät naurettavalta. Katso itseäsi, poika.
Et voi mennä kotiin tuon näköisenä.
Riisu vaatteesi. Laitan kylvyn valumaan.
Kylvetkö aina housut jalassa?
Ei hätää. En katso.
Haen sinulle pyyhkeen.
Siksi siis palasit.
Olet todella kaunis.
Mitä höpötät?
Katso minua, poika.
Hitaasti.
- Olet pahoittanut äitisi mielen. - Montako kertaa vielä? Sanoin jo anteeksi.
- Pelästytit hänet. - Eksyin. Siinä kaikki.
Siksi olin myöhässä. Saisinko lisää?
Kuinka joku voi eksyä omassa kotikaupungissaan?
Olin menossa linnalle, mutta päädyinkin urheilukentälle.
- Ne ovat aivan eri suunnassa. - Tämä ei kuulu sinulle. - Hän valehtelee.
Ei hän valehtele.
Michael ei valehtele koskaan.
Isä, olen päättänyt palata kouluun huomenna.
- Tohtori sanoi, että tarvitset vielä kolme viikkoa. - Menen silti.
Peter!
Näinkö?
Juuri niin.
Ei niin nopeasti.
Ei mitään hätää.
Tee se uudestaan.
Mikä sinun nimesi on?
- Mitä? - Nimesi?
- Miksi haluat tietää? - Olen käynyt täällä jo kolmesti.
Haluan tietää nimesi. Mitä pahaa siinä on?
Ei mitään, poika. Siinä ei ole mitään vikaa.
- Se on Hanna. - Näytät niin epäluuloiselta.
- Mikä sinun nimesi on, poika? - Michael.
Michael.
Olen siis Michaelin kanssa.
- Hanna. - Salamyhkäisyyden käsite -
on keskeinen länsimaalaisessa kirjallisuudessa.
Henkilöhahmon olemassaolon syyn -
määrittelevät tietyt tiedot omaavat ihmiset.
Tämä on toisinaan -
kieroutunutta ja joskus jaloa.
Sitä ei haluta paljastaa.
Et ole kertonut, mitä opiskelet.
Mitäkö opiskelen?
Koulussa.
- Luetko kieliä? - Kyllä.
- Mitä kieliä? - Latinaa.
Sano jotain latinaksi.
Se on Horatiusta.
Hurmaavaa.
Haluatko kuulla kreikkaa?
- Kaunista. - Mistä tiedät?
Mistä tiedät, kun sinulla ei ole aavistustakaan, mitä se tarkoittaa?
- Opiskeletko mitään saksaksi? - Näytelmää.
Sen on kirjoittanut Gotthold Ephraim Lessing. Oletko kuullut hänestä?
Näytelmän nimi on "Emilia Galotti". Voit lukea sen.
Kuuntelen mieluummin sinua.
Selvä.
Näytös yksi. Kohtaus yksi.
Tapahtumapaikka: yksi prinssin makuuhuoneista.
Prinssi...
En ole kovin hyvä.
Anna mennä.
"Valitusta. Aina vain valitusta.
Herran tähden. Onko elämässä muuta kuin työ?
Jotkut vielä kadehtivat meitä."
Taidat olla hyvä siinä?
Missä?
Lukemisessa.
Mikä naurattaa?
Luulin, etten ole hyvä missään.
Mitä sinä teet? Mitä tämä on?
- Miksi käyttäydyit kuin et tuntisi minua? - Sinä et halua tuntea minua!
Näit minut ensimmäisessä vaunussa. Miksi menit toiseen?
Mitä luulit minun tekevän? Miksi luulet minun olleen siellä?
Mistä minä tietäisin. Olen ollut töissä. Tarvitsen kylvyn.
Haluaisin olla yksin. Poistuisitko?
En halunnut järkyttää sinua.
Et pysty järkyttämään minua.
Et merkitse niin paljoa.
En tiedä, mitä sanoa.
En ole ennen ollut naisen kanssa.
Olemme olleet yhdessä neljä viikkoa.
En voi elää ilman sinua.
Ajatuskin siitä tappaa minut.
Menin toiseen vaunuun, koska luulin, että saattaisit suudella minua.
Luulitko, että rakastelisimme raitiovaunussa?
Puhuitko totta? Enkö merkitse sinulle mitään?
Annatko anteeksi?
Rakastatko minua?
- Onko sinulla kirjaa? - On.
Otin aamulla mukaani.
- Mikä se on? - Homeroksen "Odysseia". Se on kotitehtäväni.
Muutamme asioiden järjestystä.
Luet minulle ensin, poika. Sitten rakastelemme.
- Homeroksen "Odysseia". - Mikä Odysseia on?
Se on matka. Tarina kertoo matkasta.
Hyvä.
"Laula minulle miehestä, muusa. Maita ja mantuja vaeltaneesta.
Monesti joutui kurssiltaan harhaan. Hän, joka kerran ryösti pyhän Troijan."
Tule tänne.
"Hän pani kätensä hänen huulilleen.
Hän oli kuollut.
Enää hän ei tarvinnut apua."
"Työntäydyin pois paikasta ja kohtasin pienen avoimen tilkun kuin makuuhuoneen.
Kaikki riippui köynnöksissä. Löysin sieltä miehen, joka nukkui.
Kautta Jinksin, se oli vanha Jimini."
"Laskeuduttuasi oletin, että saisin sinut kiinni -
ongelmitta. Mutta nähdessäni sen talon, minä..."
"Rouva Chatterley tunsi miehen alastoman ihon kosketuksen -
tämän tullessa hänen sisäänsä.
- Hetken hän oli vielä..." - Tämä on kuvottavaa.
- Mistä sait tämän? - Lainasin sen eräältä koulussa.
Sinun sietäisi hävetä.
Jatka.
"Kautta miljardin merirokon ja myrskyn. Se on vettä!
Mitä sitten odotit sen olevan?"
- Viskiä. - "Viskiä! Tuhannen tulimaista!
Viskiä? Kapteeni hyvä, ette voi olla tosissanne."
Riittää tältä päivältä.
Voisitkohan saada hieman vapaata?
- Voisimme mennä retkelle. - Minkälaiselle retkelle?
Pyöräretkelle. Pariksi päiväksi vain.
Minulla on opaskirja. Olen suunnitellut reittiä.
Katso! Mitä pidät?
Luulen, että pidät suunnittelusta.
"En pelkää.
En pelkää mitään.
Mitä enemmän kärsin, sitä enemmän rakastan.
Vaara vain vahvistaa rakkauttani.
Hioo sitä, antaa sille uusia vivahteita.
Olen ainoa enkeli, jota tarvitset.
Kuolet kauniimpana kuin synnyit.
Taivas ottaa sinut takaisin ja katsoo sinuun sanoen:
Vain yksi asia voi tehdä sielusta täydellisen, -
ja se on rakkaus."
Anteeksi.
Oletteko jo päättäneet?
Mitä sinä otat?
Tilaa sinä. Otan samaa kuin sinäkin.
Kiitos. Toivottavasti äitisi oli tyytyväinen.
Kiitos. Hän nautti ateriastaan hyvin paljon.
Näytän, minne olemme menossa.
Ei sinun tarvitse. En halua tietää.
- Mitä teet? - Kirjoitan runoa. Sinusta.
- Saanko kuulla sen? - Se ei ole valmis.
Luen sen sinulle joskus.
- Huomenta, Henry. - Huomenta, herra Berg.
- Huone 306. - Kiitoksia.
- Kaikki hyvin, Michael? - Kyllä vain.
Sinun on paras kiirehtiä. Tiedät, millainen hän on.
Onnea!
Nouskaa ylös, olkaa hyvät.
Istukaa, olkaa hyvät.
Vastaaja, olkaa hyvä.
- Hei. - Hei.
- Mitä hän sanoi sinulle? - Hän sanoi: hei.
Toivottakaa uudet opiskelutoverinne tervetulleeksi ja olkaa heille huomaavaisia.
- Istukaa. - Hei.
- Nimeni on Sophia. - Olen Michael.
Odysseia. Ottakaa kirjanne esille.
Kaikki uskovat, että Homeros kirjoittaa kotiinpaluusta, -
mutta tosi asiassa "Odysseia" on kirja matkasta.
Koti on paikka, josta unelmoit...
Berg, tarkoitukseni ei ole häiritä, mutta opiskelemme Homerosta, emme Sophiaa.
- Eikö olekin mahtavaa. - Todellakin. Tästä tulee upea kesä.
- Miksi lähdet näin aikaisin? - Hän lähtee aina aikaisin.
- Onko sinulla kiire johonkin? - Nähdään huomenna.
Anteeksi, että olen myöhässä.
Koulussa meni pidempään.
Minulla on uusi kirja.
"Nainen ja pieni koira."
Anton Tšehovin kirjoittama.
"Puhuttiin, että rantakadulle oli ilmestynyt uusi kasvo.
Nainen pienen koiran kanssa."
Schmitz! Hetkinen.
Luin sinua koskevat lausunnot. Jokainen niistä ylisti sinua.
Tästä lähtien työskentelet toimistossa.
Saat ylennyksen. Onnittelut.
Häivytään täältä!
Tule, Michael. Olemme lähdössä.
Tämä on syntymäpäiväyllätyksesi.
Tule! Mitä nyt?
- Olen todella pahoillani. - Ajattelimme, että pitäisit siitä.
Juomme muutaman oluen ja tanssimme.
- Olen sopinut muuta. - Michael, ole kiltti.
Michael?
"Tähtien kuvajaiset sekä valot vapisivat ja tärisivät joen pengermällä."
- Älä, älä... - Mitä?
- Lopeta. - Mikä nyt on vialla?
Ei mikään.
Ei yhtään mikään.
Et koskaan kysy mitään.
Et koskaan viitsi kysyä, mitä minulle kuuluu.
Et koskaan kerro.
Tänään vain sattuu olemaan syntymäpäiväni.
Syntymäpäiväni, siinä kaikki.
- Et ole edes kysynyt milloin se on. - Jos haluat riidellä...
En halua riidellä. Mikä sinua vaivaa?
Ei kuulu sinulle!
Kaikki menee aina sinun ehdoillasi.
Teemme mitä sinä haluat. Se on aina niin. Ystäväni aikoivat järjestää minulle juhlat.
Miksi sitten olet täällä? Mene juhliisi. Sitähän sinä haluat.
Minä olen aina se, joka pyytää anteeksi.
Sinun ei tarvitse pyytää anteeksi. Kenenkään ei tarvitse pyytää anteeksi.
Sota ja rauha, poika.
Sinun on palattava ystäviesi luo.
Oletko kunnossa?
Se on hän.
Hyvä.
Hae pojalle jotain syötävää.
Tiesimme kaikki, että palaat lopulta luoksemme.
Herra Berg? Kello on kahdeksan. Tyttärenne.
Kiitos.
Julia.
- Et kai joutunut odottamaan? - Olin aikaisessa.
Tervetuloa takaisin.
Mitä päätit?
En tiedä. Olen onnellinen paluustani Berliiniin.
Oletko nähnyt äitiäsi?
Halusin vain päästä pois, ei muuta.
Olihan se Pariisi, mutta olisi se voinut olla jokin muukin.
Pois vanhempiesi luota?
Tiedän olleeni hankala.
En ollut aina avoin sinulle.
En ole avoin kenellekään.
Tiesin sinun olevan etäinen.
Oletin aina syyn olevan minussa.
Julia.
Kuinka väärässä oletkaan.
- Nähdään pian. - Nähdään.
- Hyvää yötä, isä. - Hyvää yötä, Julia.
Ne, jotka kuuluvat seminaariryhmään, jääkää tähän huoneeseen.
Professori Rohl saapuu kohta.
Heidelbergin oikeustieteiden oppilaitos 1966
Ryhmämme on melko pieni.
Pieni ryhmä valikoituja henkilöitä.
Tämä on ainutlaatuinen seminaari.
Aloitamme kirjalistalla, herrat.
- Karl Jaspers. - Ja neidit...
"Saksalaisten syyllisyyden kysymys."
Täällä sinä siis olet.
Tule sisään.
Otat opiskelun vakavasti.
- Enpä tiedä. - Olet vakavamielinen poika.
Sellaiseksi minä synnyin.
Entä sinä? Oletko sinä vakava?
Oletko varma, että haluat opiskella tänään?
Olen.
Mutten opiskele joka päivä.
Nähdään huomenna.
Tarvitsetko apua?
- Miksi nämä poliisit? - He ovat huolissaan mielenosoittajista.
- Kummasta osapuolesta? - Molemmista.
Mikä sirkus.
Nouskaa ylös.
Valokuvaajia pyydetään poistumaan.
Istunto on alkanut. Istukaa, olkaa hyvät.
Kuulemme ensin molempien osapuolten asianajajien näkemykset.
Kuuntelemme perustelut siitä, pitääkö syytetyt pitää vangittuna tulevaan oikeudenkäyntiin asti.
- Otan tapaukset käsittelyyn yksitellen... - Tarvitsetko kynää?
- Minulla on jo kynä. - Hanna Schmitz.
- Onko nimesi Hanna Schmitz? - Kyllä.
Voisitteko puhua kovempaa?
- Nimeni on Hanna Schmitz. - Kiitos.
Synnyitte lokakuun 22. päivä, 1922?
- Kyllä. - Hermannstadtissa.
Ja olette nyt 43-vuotias?
- Kyllä. - Liityit SS-joukkoihin vuonna 1943?
- Kyllä. - Mikä oli liittymisesi syy?
Työskentelit samaan aikaan Siemensin tehtaalla?
- Kyllä. - Sinulle tarjottiin ylennystä.
Miksi mieluummin liityit SS-joukkoihin?
- Vastalause. - Muotoilen kysymykseni uudestaan.
Yritän vain selvittää, liittyikö hän SS-joukkoihin vapaaehtoisesti.
Omasta tahdostaan.
- Kuulin, että heillä olisi töitä. - Jatka.
Työskentelin Siemensillä, kun kuulin, että SS hakee työntekijöitä.
Tiesitkö, minkälaista työtä sinun odotettiin tekevän?
He etsivät vartijoita.
- Hain siihen työhön. - Työskentelit ensin Auschwitzissa?
- Kyllä. - Vuoteen 1944.
Sitten sinut siirrettiin pienempään leiriin lähellä Krakovaa?
- Kyllä. - Oletko kunnossa?
- Autoit vankien siirrossa talvella 1944, niin kutsutuilla kuolonmarsseilla? - Olen kunnossa.
- Mitä pidit? - En tiedä.
Erilaista kuin olin odottanut.
Niinkö? Millaista odotit?
Minusta se oli jännittävää.
Jännittävää? Miksi?
Koska se oli oikeudenkäynti.
Yhteiskunnat luulevat toimivansa moraalin pohjalta.
Mutta se ei ole totta. Ne toimivat lain pohjalta.
Et ole syyllistynyt mihinkään vain työskentelemällä Auschwitzissa.
Auschwitzissa työskenteli kahdeksantuhatta ihmistä.
Tarkalleen 19 on tuomittu, ja vain kuusi heistä murhasta.
Todistaakseen murhan täytyy todistaa aikomus.
Laki sanoo niin.
Kysymys ei ole siitä, oliko se väärin, -
vaan siitä, oliko se laillista?
Emme puhu nykyisestä lainsäädännöstä.
Kyse on sen ajan säädännöstä.
- Mutta eikö se ole... - Mitä?
- Kapeakatseista? - Laki on kapea.
Toisaalta, epäilen ihmisten, jotka tappavat toisia ihmisiä -
tietävän, että se on väärin.
Neiti Schmitz, tunnetteko tämän kirjan?
- Kyllä. - Osia siitä on jo luettu ääneen oikeudessa.
Sen on kirjoittanut selviytyjä, -
vanki, joka selviytyi. Ilana Mather.
Hän oli leirillä ollessaan lapsi, eikö totta?